industrialisering


 * // Rønnes industrialisering //**

Industrialisering og byvækst
Den tidlige industrialisering i Rønne videreførtes i forskellige virksomheder i 1800-tallet, og fra 1850’erne kom der også maskinfabrikker og jernstøberier til. Fra 1840 var der fast rutefart til København, hvilket især gavnede den gryende fiske- og levnedsmiddelindustri. Byen var i det hele taget i vækst, og relativt tidligt beskæftigedes et stort antal af byens indbyggere inden for industri, og således ernærede 48 procent af Rønne-borgerne sig i 1890 ved industri og håndværk. Navnlig stenhuggeriet (i alt tre brud i byens omegn), den keramiske industri og jern- og metalindustrien tog til, mens søfart og fiskeri blev begunstiget af den store havn, der blev udvidet flere gange i løbet af det 19. århundrede. Især fra omkring 1870, hvor der boede 5.500 indbyggere i byen, voksede byen støt indtil omkring århundredeskiftet, hvorefter væksten aftog en smule.

Industribyen 1900-1970
I 1900 åbnede Bornholms første jernbane fra Rønne til Åkirkeby-Neksø, og øens jernbanenet udbyggedes hurtigt. Den allerede alsidige industri udviklede sig yderligere, og blandt andet opstod en større levnedsmiddelindustri, som forarbejdede landbrugsprodukter og fisk, hvilket hjalp til, at byen fortsatte sin vækst. I 1945 overgav tyskerne på Bornholm sig ikke 5. maj som i resten af landet, og 7.- 8. maj blev 212 bygninger i Rønne ødelagt, og langt hovedparten af byens 3.200 huse beskadiget ved det sovjetiske bombedement af byen. Takket være indsamlinger og donationer, herunder 225 træhuse skænket af den svenske stat, kom byen dog snart på fode igen. I perioden efter krigen blev havnen igen udvidet kraftigt (senest i 1956). Rabækkeværket øst for byen, der i 1912 blev opkøbt af Hasle Klinker- og Chamottestensfabrik, udviklede sig til at blive Bornholms største fabriksanlæg, og da produktionen var på sit højest i 1950’erne og 60’erne beskæftigede det mellem 600 og 900 mand. Herefter gik det ned af bakke for den store virksomhed, og simultant med værkets gradvise afvikling påbegyndte byen også en negativ vækstperiode. I 1960’erne nåede Rønne således sit hidtil højeste indbyggertal, hvor mere end 15.000 boede i byen.

Efter industrien 1970 til i dag
Rønne er stadig Bornholms suverænt vigtigste by, om end den ligesom resten af Bornholm i de sidste årtier har haft et faldende indbyggertal, så byen i 2004 kun havde 13.879 indbyggere. Rabækkeværket, som byen nu har vokset helt ud til, lukkede i 1980’erne, men de gamle bygninger blev i 1993 udlagt som erhvervsområde. I det hele taget har Rønne flere eksportvirksomheder, der bl.a. producerer vaskemaskiner og fileteringsmaskiner, men håndværk og industri beskæftiger et stadigt lavere antal mennesker – kun 16 procent af byens arbejdsstyrke i 2002. Den store havn er vigtig som gods- og transporthavn med færgeruter til Køge, Ystad, Tyskland og Polen. Herudover er Rønne administrativt center for Bornholms Regionskommune. I 2002 var 60 procent af byens erhvervsaktive beskæftiget inden for administration og service.

belægninger, monumenter, gravsten, skærver og tilslagsmateriale i beton og asfalt.
 * Granit **har siden middelalderen fortrinsvis været anvendt som bygningssten, senere til

En købmand Jens Hansen Rønne oprettede i 1804 et stenhuggeri, først ved tilhugning af løse sten, men fra 1819 begyndte man at bryde i den faste klippe på Klippegårds grund øst for Rønne. Det blev imidlertid en kommandant, Poul Magnus Hoffmann, som i 1821 overtog Klippegårdsbruddet, hvor han igangsatte en mere omfattende brydning, som stadig er i gang.. Herfra blev der leveret sten til Holmen og Trekroner. Senere overtog købmand Rønne igen bruddet og brydningsretten. I midten af 1800tallet var der ca.100 mand beskæftiget i firmaet. Bruddet skiftede derefter ejere flere gange. 1873 dannedes et interessantselskab ”De forenede Granitbrud og Stenhuggerier”, som i 1880erne fik en eneejer A.P. Brodersen, der leverede megen sten til nogle af Københavns største bygninger, såsom Christiansborg, Holmens bro og til fæstningen i Rendsburg og flere nordtyske byer. ”De Forenede”, som firmaet hed i daglig tale, blev efterhånden et stort firma med en stor stenbane østligt i Rønne, hvor virksomheden forarbejdede sten fra flere stenbrud rundt på øen, blandt andet ved opkøb af flere virksomheder.
 * // Granitbrydningen //**
 * //-historisk oversigt//**

Der var krise i stenindustrien efter 1. verdenskrig, og fra 1921 til 1930 støttede staten stenindustrien på Bornholm, dog under forudsætning af, at stenindustrierne sluttede sig sammen. Fem virksomheder gik sammen, her i blandt Frederiks Stenbrud i Nexø, som derefter blev genåbnet i 1922. Sammenslutningen fik navnet A/S De forenede Granitbrud, Sandstensbrud og Stenhuggerier. Hovedsædet og stenbanen i Rønne blev med tiden ”omklamret” af boligbebyggelse. Hele det store stenbaneområde blev ryddet for få år siden og flyttet uden for byen. Tilbage er dog administrationsbygningen og en smedjebygning og i området har virksomheden efterladt sig forskellige spor af den omfattende aktivitet. Desuden en række arbejderboliger tæt ved stenbanen. Firmaet, som nu hedder ”rgs90”**//,//** er i dag stort set enerådende på Bornholm for fremstilling af tilhugne emner.